THE BIG BANG
Subtitrarea BlackAmber-Dorula/SubTeam www.subtitrari-team.ro
Ea unde e?
- Ție ce dracului îți pasă? - Îmi pasă, îmi pasă mult.
- E în viață? - Vrei să știi unde e, Cruz?
Vrei să știi cum se simte? Atunci vorbește. Fiecare detaliu afurisit.
Nu pot să văd. Am nevoie de doctor.
Îți aducem unul imediat ce ne spui ce dracului se întâmplă.
Cred că se preface. Nu orbești dintr-o dată. Cred că nenorocitul se preface.
Nu. Am auzit de așa ceva. Traumatism cranian.
O să vadă din nou. La timp să-l privească pe judecător în ochi când îl condamnă.
Mă condamnă? Pentru ce?
Alege. Ai făcut ceva mizerie...cinci morți.
- Cinci? - Da...
- Cred că trebuie să vorbesc... - Cu un avocat?
- De ce ai nevoie de avocat? - Nu ești arestat.
Atunci, ce e cu cătușele? De ce nu-mi spuneți unde e ea, dacă e bine?
Pentru că eu pun întrebările aici și tu răspunzi.
Clientul meu...e în viață?
Chiar nu știi?
Se joacă cu noi de parcă ar ști ce gândesc.
Dacă-l lăsăm așa, stăm aici toată noaptea.
Nu vrem să gândești, nu vrem să pui întrebări, Cruz. Vrem să răspunzi.
Din reflex.
Sunt un detector uman de minciuni.
Dacă nu spui adevărul, te bat de-ți sună apa în cap. Și o să-mi placă.
Gata, gata...
Scuze, scuze.
Hai, amuză-ne.
Erai acolo în noaptea în care a început. Spune-ne.
O face din nou. Nu mai gândi, nu mai trage de timp. O facem cum zic eu?
Bine, Poley, dar spune-i lui Frizer să dispară. Mă ucide loțiunea lui de ras.
- Skeres? - Da?
- Îți place Adam Nova? - Actorul?
E bun. Cred că face bani buni.
20 milioane de film.
Unul dintre cei mai bine plătiți actori din istorie,
iar eu a trebuit să-i spun că totul s-a terminat.
La scurt timp după aventura lui Nova cu un anumit mogul,
mogulul a plătit un detectiv de joasă speță să arunce cu noroi în Nova.
Nova m-a angajat să aflu ce fel de noroi va expune acel tabloid.
Ce informații există despre Adam Nova? Ce se mai scoate la iveală de data asta?
Sunt îngrozit.
Toți avem micile noastre perversiuni.
Contrar spuselor științei,
ADN-ul nu e structurat la fel.
Adam, o deschizi sau nu?
Mica perversiune a lui Nova e un individ albinos pe nume Russel.
Ei doi au obiceiul să amestece viagra cu metamfetamină
și să țină orgii în grup de câte 48 de ore.
La dracu!
- Ce e, amice? - E numai vina ta!
- Dă-mi să văd! - Așteaptă dracului, perversule!
Nova e terminat.
Când genul aceste de lucruri ajung pe internet,
se mișcă cu viteza luminii.
Presupun că vrei să fii plătit.
Așteaptă aici. Mă întorc imediat.
Adam, stai puțin! Arată-mi dracului pozele!
Lasă-mă dracului în pace!
Orice ar fi, pot să aranjez.
Toți avem mici perversiuni, dar construim dulapuri să le ascundem.
Dar există mereu teama că într-o zi, cineva intră în dulapul tău,
aprinde lumina și acolo, în colț, este slăbiciunea ta.
Dar cea mai mare teamă dintre toate...
...este teama de a fi expus.
Vrei să explici?
- Loțiune după ras sau apă de colonie? - Ce? Loțiune după ras.
Care e problema ta?
Cum se face că de câte ori se întâmplă rahaturi, le găsesc mereu pe talpa ta?
- Ce e cu frigăruia? - Astrofizică. Se numește Russell.
E un pitic alb dispărut într-o supernovă.
E ora 2:00 dimineața. Sunt sătul de Los Angeles.
Sătul să îngrop dovezile tragediei umane,
sătul de loțiunea ieftină a lui Frizer.
Sunt prea terminat să mă duc acasă. Așa că mă duc la birou să mă urăsc.
Poate că de vină e sacoul meu favorit, distrus definitiv,
dar, dintr-o dată, nu-mi mai place ocupația mea.
Ar trebui să mă duc acasă...
...să mă bag în cadă...
...și să las apa să curgă pe capul meu.
Dar tot ce pot să fac este să mă întorc la locul propriei mele crime.
- Ești detectiv particular. - Da...eram detectiv particular.
Poate într-o zi am să fiu în FBI, îmi croiesc și eu drum printre alții...
- Vreau să găsești pe cineva. - Ai pe cineva în minte?
Mă numesc Anton. Mi se spune "The Pro".
Bun, Anton, ascultă... Azi am fost tratat așa cum un câine
tratează un hidrant. Momentan, am să las munca deoparte...
Se numește Lexie. Lexie Persimmon. E fata mea.
Oricine ar fi, sunt sigur că e în pat, visând la sărituri cu coarda.
Ar fi păcat s-o trezești.
- Care e poanta aici? - Ce înseamnă poantă?
Asta e iubita ta?
Mi-a scris.
I-am scris și eu în fiecare miercuri timp de cinci ani.
Probabil ai o cutie gigantică de creioane.
Dar nu e nimic, nu există casă la adresa menționată.
Unde ai ispășit pedeapsa? Pentru ce ai făcut închisoare?
Nu sunt timbre sau stampilă poștală.
Deținuților din închisorile federale li se deschid scrisorile.
Aveam de ispășit o pedeapsă pe viață la Lompoc, dar mi-au dat drumul.
- Serios? - Acum trebuie s-o găsesc.
Dar ea nu mai e la Minkowski.
Așa că hai, mergem la Minkowski.
Dacă îți scriu o scrisoare și o parfumez cu Chanel No 5,
mă crezi dacă îți spun că am terminat pe ziua de azi?
Ăsta e. Aici a lucrat.
Întreabă-l.
Nu te deranja. I-am spus deja. N-am văzut-o niciodată.
Nu știu cine era.
Câți paznici crezi că pune jos?
- Cine dracu ești? - Unde e Minkowski?
Acolo unde te duci când mori.
- Cum ți se pare? - Ce dracului, omule?
Nu răspunde la întrebări cu alte întrebări.
Acum vrei să le aduci la vedere încetișor?
- Îmi dai drumul? - Din nou?
Ce dracului?
- O cunoști pe Lexie Persimmon? - Rahat!
Cretinule!
Cârligul potrivit. Ca un tren în viteză care apare după colț. Și, îmi amintesc.
Acum 10 ani, toată lumea auzise de Anton The Pro Protopov.
Să plecăm de aici!
S-a luat la bătaie. A intrat la zdup pentru bani.
Scuze...rahat!
Skinny Faddeev, capul mafiei ruse din Los Angeles.
- Nu fi idiot. - Știm cine e Faddeev...a fost.
Sigur că știți. Deci știți și că l-a pregătit pe nepotul lui
să fie următorul campion la categoria grea.
I-a oferit lui Anton The Pro Protopov 30 milioane în schimbul
căderii lui în runda a treia a meciului de prezentare a nepotului.
Dar Anton The Pro nu prea cunoștea conceptul.
Desigur, dacă îți zdrobești adversarul
și apoi te pui jos să fii numărat, nimeni nu te crede.
E o idioțenie.
Cariera în box a lui Anton The Pro luase sfârșit.
- Omule, pe acolo! - Ai poze, scrisori, găsește-o.
Mă descurc mai bine fără ajutorul tău.
- Câteodată...nu știu... - Reacționezi, așa e?
- Cum te găsesc? - Lasă, te găsesc eu.
Nepotul lui Skinny Faddeev a murit din cauza rănilor în mai puțin de o săptămână.
Am văzut lupta aia.
L-am văzut pe Anton The Pro. L-a terminat pe măscăriciul ăla.
Nu-mi sună bine, dar pun pariu că a fost ultima oară când ai văzut așa ceva.
- Tu de ce dracu râzi? - Nu răspunde. Faddeev?
Skinny Faddeev ruinează cariera unui boxer de categorie grea,
își lăsă nepotul să fie ucis și pierde 30 de milioane.
Și încă ceva. Face totul fără să anunțe mafia din Las Vegas despre înșelăciuni.
În loc să-și asume răspunderea pentru dezastrul ăsta colosal
și să încerce să facă pace cu băieții din Vegas,
Skinny decide să regleze scorurile cu Anton The Pro Protopov.
Trei zile mai târziu, l-au găsit pe Skinny în bucătărie la Prostranstva.
A fost greu să se facă diferența dintre fostul patron și borș.
E același borș amestecat cu sângele lui Skinny Faddeev,
pe care voi, cercetașii, l-ați găsit pe rufele murdare ale lui Protopov.
Vine pe hol.
- Stai, nenorocitule! - Lasă sticla jos!
Mâinile sus!
- Erați acolo, voi l-ați arestat. - Da, noi am fost.
Și ce? Nu face iar pe deșteptul.
Ce legătură are asta cu găsirea unei dansatoare?
Ce legătură are un prezervativ rupt cu certificatul tău de naștere, Poley?
Este cauză și efect.
Apropo, o să-ți facă rău.
Iar Skeres și cu mine ne prefacem că nu vedem.
Skeres și eu, Skeres și cu mine ne prefacem că nu vedem.
Te crezi mai bun decât mine, nu, Cruz?
Suntem niște muncitori imigranți în țara făgăduinței, nu, Frizer?
Dar eu sunt cel care are insigna. Te rog pentru ultima dată
să ne spui tot ce ai făcut, tot ce știi până acum.
Și dacă nu? Poley mă lovește? Poate îmi recapăt vederea.
Fac orice să te ajut.
Cu cât ne spui mai repede, cu atât ieși mai repede de aici.
Nu, nu-mi pasă. Spune-mi dacă ea e bine, dacă e în viață.
Tu întâi.
De acord.
Anton The Pro a fost condamnat pe viață pentru uciderea lui Skinny Faddeev.
Din senin, după 5 ani fără eliberare condiționată, e eliberat. Liber.
Altcineva a mărturisit crima.
Un asasin din Vegas care primise deja 300 de ani
pentru crimă, viol, răpire. El a pretins că l-a ucis pe Faddeev.
Pentru că Faddeev nu trebuia să aranjeze un meci în Vegas.
Tot el susține că lui Anton i s-a înscenat totul cu sânge și borș.
Și ce?
Și ce?! Chiar crezi asta?
Destul cu mafia. Treci la fată.
Dacă voi nu înțelegeți punctul de vedere al mafiei,
atunci n-o să înțelegi nimic când ajung la partea cu diamantele.
Care diamante?
Unde rămăsesem?
Un condamnat pe viață de 2 m și 136 kg e eliberat din închisoare și tot ce caută
este iubita lui. Nu-i așa că e romantic?
Taie. Am filmat. Cine urmează?
Deci tu ai dat iama azi în clubul meu?
- Ai auzit, nu? - Cum să nu. Cum m-ai găsit?
- Am căutat în locul potrivit. - Cauți necazul cu lumânarea?
Faptul că numele tău legal e Puss a fost o surpriză.
Apoi a apărut numele casei tale de producție
și iată-mă aici...într-un depozit, privind un artist la lucru.
- N-am văzut cățeaua asta niciodată. - Destul de corect.
Herman Minkowski a murit acum patru ani. Tu ai cumpărat clădirea un an mai târziu.
- Cine ți-a vândut-o? - Văduva lui. Dansatoare și actriță.
Mai tare, pentru Dumnezeu!
Care e treaba?
Cel cu care și-o pune o tot schimbă cu altul.
Concluzia fiind că toate sunt la fel.
Doar că nu știm unde dispar.
Intră...și nu mai ies niciodată.
Stop!
- Văduva lui Minkowski are nume? - Zooey Wigner.
- Apari și tu în film? - Și Hitchcock a apărut în ale lui.
Luminile. Camera. Filmați, javrelor!
Mi-a luat cam 30 de minute s-o găsesc pe Zooey pe internet.
Susții că atunci l-ai văzut ultima oară pe Puss?
Da.
Vei fi surprins să afli
că a doua zi dimineață Puss era încă acolo.
De ce aș fi surprins?
Dacă n-ai fi, înseamnă că tu i-ai rupt nenorocitul de spate.
Un negru bine aranjat.
Era nevoie de un bătăuș destul de solid să facă asemenea pagube.
Despre ce dracu vorbiți?
Zooey Wigner. Povestește-ne despre ea.
N-am găsit-o la niciuna din agenții.
Și nici nu e trecută ca fiind clienta vreunui manager.
Am găsit-o pe o pagină web a centrului medical UCLA.
Dependența ei de droguri a trecut prin profiturile
câștigate de răposatul ei soț din clubul de striptis.
Singurul ei talent actoricesc este să se comporte ca o pacientă bolnavă
pe care își testează rezidenții talentele medicale.
Vinerea suferă de autofagie.
Boala asta îi face pe oameni să-și mănânce din propriul corp
pentru stimularea sexuală.
Nenorocită slujba.
Dar...îmi plătește clinica de recuperare...
... și un apartament în El Segundo.
Aruncă o privire la asta.
Seamănă cu o fată care a lucrat la club acum ceva timp.
Îți amintești numele ei?
Nu...nu asta e problema.
Nu-mi amintesc prea multe... din vremea aceea.
Ia-i. Ești actriță. Profesionistă. Timpul tău e valoros. Semnificativ.
Semnificativ? Mă prefac că mă mănânc singură.
Care e semnificația aici?
Stai. Poate Jules...
Sau doar Julie... cred.
Ouroboros. Platon l-a descris ca fiind prima creatură vie din univers.
O creatură nemuritoare și perfectă.
Un șarpe care își înghițea propria coadă.
Totul are o semnificație.
Drăguț. Pariez că ai făcut-o să se simtă mai bine.
Presupun că n-ai fost în apartamentul lui Zooey Wigner în seara aia?
Nu. Cu ce mă mai surprinzi de data asta?
Ieri, Zooey Wigner a fost găsită
plutind cu fața în sus în apartamentul ei de la subsol.
- Plutind? - Cineva a lăsat apa să curgă în cadă.
Dar tu n-ai fost acolo și presupun că nici Anton.
Nu. Eu am fost la Kepler.
- Ce mai învârți? Pari dărâmat. - Sunt bine.
Mă ucide când te văd cum suferi.
Mă gândesc să mă fac tele evanghelist. E o afacere înfloritoare.
Ce mai e de data asta?
Caut pe cineva care se presupune că există dar nimeni n-a văzut-o.
Iar asta?
Întotdeauna cauți persoana dispărută, alta în afară
- de sufletul pereche. - Nu e vorba de mine aici.
- Cum să nu... - E pentru un client.
E o sarcină de lucru.
E cineva pe urmele mele. Poate fi clientul sau altcineva.
- Te gândești la lucruri grave? - Nimic serios, niște semne pe piele.
Am să mă interesez. Dar amintește-ți...
Dragostea nu se vede cu ochii, ci cu mintea.
Cupidon e orb.
- Despre ce vorbea? - Dragoste...
Știa ce avea să se întâmple. Întotdeauna știe.
Iar face chestia aia. Cruz, ce dracu tot spui acolo?
- Jazz. - Ce să fie?
Sex, o bătaie de inimă, suflet.
- Skeres, ești căsătorit, nu? - Divorțat.
Îți mai amintești iubirea, nu?
Am copii la facultate și pensie alimentară de plătit.
- N-am timp de povești de dragoste. - Îmi pare rău.
Închide ochii...
și am să-ți arăt secretele mele.
Poți să mă iubești fără rușine sau teamă.
Eu sunt persoana dispărută din inima ta.
Singura ta dragoste adevărată.
Anton avea dreptate. Nu stătea nimeni la adresa respectivă.
De oriunde i-ar scrie, Lexie Persimmon se ascunde.
Mă scuzați. Doamnă...doamnă..
Doar o clipă.
Până de curând, scrisorile astea au venit din locul acela vacant.
Erau trimise de cineva prin poștă, de cineva care semnase pentru ele.
Și?
Sunt angajata poștei americane. Nu iau mită.
Nu, nu, nu lua banii, dar te rog, ajută-mă.
Am nevoie de adresă. E foarte important.
Întreabă la San Celeritas.
- Unde? - San Celeritas, New Mexico.
Mulțumesc.
M-am întors la birou pentru câteva cămăși și niște lenjerie curată.
Atunci mi-am dat seama că nu clientul meu mă urmărește.
Anton The Pro n-avea motiv să-mi răscolească biroul.
Trebuie să-l fi urmărit cineva când a venit prima oară la mine.
Avea un sac când a venit, dar nu și când a plecat. Ori vor să știe ce e acolo...
...ori știu despre scrisori și unde le găsesc.
- Zău? De ce? - Nu știam, Poley.
N-am avut timp să le citesc pe toate.
San Celeritas, New Mexico, e un oraș părăsit într-o zonă în dezvoltare.
Anton și dansatoarea asta... ea nu l-a cunoscut...
...dar îi scria?
Ce mai idioțenie! Cât mai ascultăm rahatul ăsta?
Nu știu. Spațiul și timpul sunt relative, Poley.
Timpul încetinește dacă tu atingi viteza luminii.
Lucrurile devin mai mici, mai dense.
Cu cât călătorești mai repede, cu atât mai mic și mai neînsemnat vei fi.
- Doamne...ce amuzant... - Sunt doar legile fizicii, Poley.
Știi ce ești? Te crezi deștept.
Detest deștepții, chiar mai mult decât pe cei duri.
Ești și tu unul dintre ei, nu?
Rămâi la subiect.
Știu că te joci cu noi. Amintește-ți, pot să-ți citesc gândurile.
Puteai să le citești într-o carte cu ilustrații.
Ce ai spus?
Știu că ai să mă lovești. Dar ascultă aici...
Dacă îmi faci rău, dacă îmi faci ceva iremediabil,
niciodată nu vei afla unde sunt diamantele!
Care diamante?
Sunt în drum spre New Mexico...
Lexie e ca și găsită dacă ajung în San Celeritas,
în locul din care au fost trimise scrisorile.
Am decis să conduc, să-mi limpezesc mintea, să mă gândesc dacă renunț la meseria asta...
să mă așez undeva la casa mea...
Mă tot întrebam de ce Skinny Faddeev
i-ar fi plătit lui Anton 30 milioane în avans.
Și unde sunt banii?
Și de ce o dansatoare, care reprezintă visul oricărui om, alege să se cupleze
cu cel mai rău coșmar al lui Darwin?
Mă gândeam într-una la ea.
Femeia din fotografie...
Îmi spun că dacă o găsesc pe Lexie Persimmon,
dacă ăsta e numele ei adevărat,
îi spun că o caută King Kong...
...și ăsta va fi sfârșitul.
Dar n-o credeam.
Nici măcar o clipă.
- Locul tău nu e aici. - Atunci...unde?
Pe lângă oameni ca ei...aure roșii, substanțiali, solizi...
albastre, evlavioși și... cea mai mare parte, galbene.
Intelectuali.
Aura ta e gri. Ești plin de contradicții.
Dar ai și o vibrație roșie ca purpura.
E extrem de rară pe acest pământ, dar...e ceva întunecat la tine.
- Mai e ceva de vizitat pe aici? - Nu!
O veche bază aviatică închisă în 1962.
Aici se testau rachetele V2 capturate de la nemți.
- Apoi a cumpărat-o Kestral... - Simon Kestral?
Da. Miliardarul izolat și vizionar Simon Kestral.
Nu l-a văzut nimeni niciodată.
Dar a cumpărat San Celeritas și tot ce e dedesubt.
Sunt niște tuneluri care se spune că duc la Dulce,
unde se crede că e o bază militară subterană secretă plină cu extratereștri.
Dar tu nu crezi că e așa.
Nu. Și nici nu poți merge acolo. Din cauza coliziunii.
- Coliziune? - Particule care se ciocnesc între ele.
Îmi pare rău, vrei micul dejun?
Unde o găsesc?
Nu știu, omule. Știu doar că locul tău nu e aici.
O recunoști?
- Pot să iau sosul? - Sigur.
Scuze.
O cunoașteți, domnule?
E din sikhism. A spus că Dumnezeu e adevărat și etern.
Foarte tare.
- Al tău e localul? - Nu, doar lucrez aici.
- Cine e șeful poștei? - Cel care deține localul.
Comenzile sunt gata. Trebuie să plec.
Când termini munca?
Cam la 14 minute după ce încep să mi-o pun.
Ce sunt astea?
Urme elicoidale lăsate de particule subatomice
care se mișcă în hidrogen lichid pe un câmp magnetic.
Mi s-au părut cunoscute.
Trebuie să înțelegi că totul se comportă
ca o particulă nebăgată în seamă până când ceva e observat.
Multiple stări ale realității simultane.
În momentul în care observi ceva, oriunde în univers, te schimbi.
Și dacă lucrul acela e implicat într-o relație cu altceva, se schimbă și el.
În același moment.
Și e mai rapid decât viteza luminii.
Nimic nu e mai rapid decât viteza luminii.
Eliberează magie...
...și atom.
E făcut din electroni, protoni și neutroni.
Protonii și neutronii sunt alcătuiți din quarcuri,
care sunt uniți de gluon.
Gluonii sunt bosoni, iar bosonii sunt particule elementare
care constituie forțele fundamentale ale naturii.
Ești aici pentru...
Pentru că...în două zile, la 90 m sub pământ,
două fascicule de protoni se vor ciocni între ele cu viteza luminii.
Nimic nu e mai rapid.
Și e posibil s-o găsesc chiar aici, în mijlocul deșertului.
- Ce să găsești? - Apogeul. Particula divină.
Iar tu ești aici pentru...
Caut pe cineva care se presupune că există dar nimeni n-a văzut-o.
În mijlocul deșertului.
Mă urmărește cineva, dar nu știu cine.
Pe cuvânt?
Cum funcționează serviciul poștal?
Poșta?! Nu funcționează.
Oamenii folosesc poșta prioritară sau electronică.
Poșta normală merge într-un coș.
Oamenii vin și ia ce e al lor.
Atunci îi spun tot ce știu.
Despre cele 260 scrisori, despre dansatoarea singuratică
și fostul boxer care devenise obsedat.
O femeie frumoasă care a găsit o cale
să-și împărtășească cele mai adânci pasiuni fără să se teamă de consecințe.
Pentru că a ales să-și dăruiască dragostea unui om care nu mai iese din închisoare.
Până când...din senin...
...a ieșit.
Dar până la vremea respectivă...
...boxerul a fost informat.
Prostii!
Îmi pare rău, Poley. Anton The Pro nu se aștepta să mai vadă lumina zilei.
De aceea i-a spus ei unde găsește diamantele.
- Da, diamantele... - Corect.
Lexie Persimmon nu se aștepta
ca Anton The Pro Protopov să vină s-o caute.
Trebuie să fii foarte, foarte specific. Nu avem prea mult timp.
- De ce? - Pentru că se face dimineață în curând.
Și dacă vrei să explici polițiștilor locali cum a decurs totul...
- Ai nevoie de fiecare detaliu. - Fiecare afurisit de detaliu.
Tic tac, tic tac...
De ce te-ai hotărât să discuți toate astea cu chelnerița?
Aveam nevoie de numele și parola cafenelei pentru Arbitrum Inc.
În fiecare săptămână Lexie Persimmon lua un plic, din coșul de la Planck's Constant
pe care îl trimitea într-un plic ne sigilat prin poșta prioritară.
Întrucât Fay nu a întâlnit-o niciodată pe Lexie Persimmon,
probabil că ea venea după program.
Singura martoră a acestui eveniment săptămânal era o cameră digitală
de la ATM-ul de la Arbitrum.
De ce dracu era așa de important să vezi scrisorile ei?
Pentru că am început să mă întreb dacă
Lexie Persimmon a existat măcar...
dincolo de fantezie.
Simon Kestral face surfing și fumează iarbă pe plaja Papara din Tahiti.
A avut o idee
ce a revoluționat tehnologia microcipurilor.
La vârsta de 60 de ani, este al 12-lea bogătaș al lumii...
și e total solitar.
La dracu!
Pe naiba, omule.
Tipii ăștia sunt bolnavi.
Lucrez pentru una din cele mai mari firme de securitate din țară.
Susține guvernul și sectorul privat. De ce?
Pentru că ei văd auto apărarea și protecția celor neapărați, o datorie de mare onoare.
Ia-o literar.
Le-am cerut să mi te aducă să ne vedem și te-au adus să mă vezi.
Sunt Simon Kestral.
De asta nu-ți dau mâna, pentru că, așa cum spun tabloidele,
sunt așa de ciudat, că nu ating alți oameni.
Dar nu-s decât o grămadă de minciuni.
Haide.
Îmi pare rău că ești aici fără cămașă.
Dar erai puțin...
Ce dracu, Jack?
O să mă revanșez față de tine.
Poți începe chiar acum.
Nu.
Ești într-un tunel circular de 13 km,
la 90 de metri sub San Celeritas.
Peste 27 de ore,
8 magneți ce produc 10 mega jouli de energie,
vor ghida 2 fascicule de protoni ce vor fi trase simultan.
Se îndreaptă circular unul spre celălalt
la 99,999 % din viteza luminii
și se vor ciocni chiar acolo.
Vom recrea condițiile la 3 zecimi de secundă după Big Bang.
Începutul universului...
acum 13 miliarde de ani.
Ai întrebări?
Unele bune.
De ce dracu te interesează ale mele? Știi că o să-mi spui. Pentru că nu reziști.
Peste 27 de ore am să aflu ceva ce ar trebui să existe teoretic,
- dar nimeni n-a văzut. - Amuzant. Este exact ce caut.
Știi de ce?
Da, pentru că-s detectiv particular și am fost angajat să aflu.
Pentru că știu deja de ce suntem aici. Am știut de la început.
Serios? Cine a fost ultima oară?
Suntem creaturi sensibile implicate într-un univers infinit.
Și infinita extrapolare a evoluției noastre
ne va face să devenim Dumnezei. Pricepi?
Până la urmă, trebuie să aflăm secretul
baghetei sale magice.
Dacă ceva din toate corpurile divine
din toate galaxiile, în universul ce se extinde continuu,
dacă tu și cu mine eram mai mici decât un singur atom,
de unde a venit toată masa asta?
Nu-mi spune. Particula divină.
10 cu felicitări.
Mâine dimineață la 7:00, cu tehnologie în valoare de 5 miliarde,
voi răspunde la cea mai mare întrebare a tuturor timpurilor.
- De ce au bărbații sfârcuri? - Ești un filistin.
Motivul pentru care suntem aici este pentru a afla cum am ajuns aici.
Care e șmecheria,
care e mecanismul divin care dă formă și substanță la tot.
Orice altă întrebare e o pierdere de timp.
Asta e singurul lucru ce merită urmărit în univers...frate.
- Caut o femeie. - Îți trăiești viața în van, ombre.
Să vii în orașul meu la ore înaintate,
punând întrebări nesemnificative despre o persoană,
- care e ideea? - Dragostea.
M-am dus la el.
Am primit de la șeful securității lui
o invitație la cină, în seara aia, acasă la Kestral.
Mi-a spus că e cineva pe care vrea să-l cunosc.
Aveam nevoie de somn.
Aveam nevoie de numele și parola de la camera digitală a ATM-ului.
Dar nu m-am putut abține.
Aveam o pungă plină cu gândurile unei femei frumoase
și cu niște dorințe ascunse.
Eu sunt cea la care ai visat, când băiețelul a devenit bărbat.
Am fost făcută pentru tine... și numai pentru tine.
Suntem amestecați, tu și cu mine, în propriul nostru univers.
A ta pe vecie, Lexie.
P.S. Am făcut cum ai cerut.
Erau exact unde mi-ai spus că vor fi.
În seiful lor, în pământ, acolo unde aparțin.
Pentru că nu am nevoie de bogații materiale.
- Te am pe tine... - Pentru tot restul vieții.
- Ea unde e? - Cum dracu ai ajuns aici.
Ai găsit-o? Ce faci aici? E cu tine?
Taci tracului o clipă.
- Ai fost urmărit. - Știu asta.
Ce e locul ăsta?
Pământul care te face să crezi.
Stai pe aici și te vor face primar.
- Ce dracu e asta...ce dracu e asta? - Știi ce e.
Nu. Unde i-ai spus că vor fi?
- În gheață. - Ce?
În caseta de lemn pe care mi-a dat-o Skinny.
Ce diamante, Frizer?
Acele diamante
pe care Skinny Faddeev i le-a dat lui Anton The Pro ca să scadă prețul.
- Stai, ușurel... - Nu, nu face pe prostul Poley, nu trebuie.
Anton a crezut că nu va ieși niciodată din închisoare
și era îndrăgostit de prietena sa de corespondență.
Deci el i-a spus fetei unde le găsește.
- Așa e. - Unde?
- În dulap. - În ce dulap?
Din camera lui Anton de la hotelul Roosevelt.
Diamantele conflictuale în valoare de 30 de milioane de dolari
erau ascunse în lustra din tavan.
Conflictuale?
Știți... mereu m-a frământat,
de ce i-a plătit procurorul lui Anton în avans, ca să arunce dovezile?
Dar dacă Faddeev credea că procura ceva ce e greu să vândă pe piața liberă,
vreo două mâini de diamante de origine necunoscută,
Anton și-ar fi dat seama, dar...
Faddeev le-ar fi vrut totuși înapoi.
Mai ales după ce Anton i-a ucis nepotul și a încurcat lupta.
Gândești prea mult.
În comparație cu tine, Poley, așa face și asparagusul.
Asta e leguma mea preferată.
- La dracu! - Oprește-te!
Oprește-te!
Despre ce e vorba, ce dracu nu înțelegi?
- Nu e nevoie să mă atingi. - Nu te ating.
Bravo, atât de violent.
Am nevoie de diamante. Unde-s diamantele acum?
Înapoi în pământ, acolo unde e locul?
- Ce înseamnă asta? - Ea le-a ascuns?
Da, da, da. Ajung și la asta.
Mai întâi, a trebuit să-i explic lui Anton
că n-am găsit-o pe Lexie Persimmon.
Apoi a trebuit să aflu dacă știe...
cine e în orașul meu.
Poate Baratva. Mafia.
M-au urmărit pe mine, acum te urmăresc pe tine.
De ce m-ar urmări Mafia?
Mă gândesc la asta. Mă gândesc ținând cont de gheață.
- Diamantele? De ce? - Pentru că l-am ucis pe Skinny pentru ele.
- Deci el a făcut-o. - Da.
Își voia bijuteriile înapoi după ce am dat-o în bară.
N-am vrut să-i ucid nepotul.
Mă simt rău. Dar Skinny...
mi-a stat în cale.
Nici pe el n-am vrut să-l ucid.
Dar am făcut-o. Câteodată...nu știu...dar...
A trebuit. Știu.
Când alt condamnat mărturisește că l-a ucis pe Skinny Faddeev,
sunt confuz,
pentru că știu că eu sunt acela care a făcut-o.
Dar acum cred că Mafia m-a vrut afară din închisoare
ca să-i conduc la diamante.
Anton...ești un geniu.
Acum trebuie s-o protejez pe Lexie a mea.
Mai întâi trebuie să o găsesc.
Ea are diamantele.
Și tu...dacă o găsești,
nu vei face decât să-i conduci la ea.
Era târziu când am primit telefonul de la Fay
și am accesat site-ul Arbitrum ATM.
Am început să caut în înregistrările ATM
după un model.
Cineva primind o scrisoare și trimițând-o prin poșta prioritară.
Lexie Persimmon a încetat să mai scrie cu 8 săptămâni în urmă.
Așa că numai primele 4 săptămâni din cele 12 disponibile pe server
erau relevante.
În orice moment dubița securității urma să oprească și să mă ducă la cină.
Și apoi am înțeles.
Dintr-o dată, căutarea mea s-a sfârșit. Am găsit pe cine căutam.
Detective, aș vrea să o cunoști pe soția mea.
Julie... ă cunoștință cu Ned Cruz.
Un detectiv particular adevărat.
Acest om corect și-a dedicat existența pe pământ
pentru a se insinua în viețile necercetate ale celorlalți oameni.
- Salut. - Salut.
E un remora. Un peștișor parazit.
Se atașează singur de burta grasă a marelui oraș,
hrănindu-se cu rămășițele sale parazite.
E din Los Angeles, casa distinsei sale cariere de scenă.
E un artefact din trecutul tău
până la San Celeritas.
Mă bucur că l-ai rușinat. Va fi amuzant.
- Ești un pește parazit, dle Cruz? - Nu.
Atunci de ce-l lași pe soțul meu să spună asemenea lucruri urâte?
Păi...sunt doar cuvinte.
Cuvintele sunt importante pentru tine?
Când rănesc.
Asta e al dracu de profund.
Detașează-te, detective.
Drul Niels Geck.
Doctorand la MIT, la vârsta de 13 ani.
La 16 ani a terminat școala.
Profesor la departamentul fizicii teoretice al Universității din Geneva la 20 de ani.
Fizician șef la acceleratorul de particule de la San Celeritas.
E blestemat de o boală neurologică.
Vede cuvintele și numerele ca forme și culori.
Se numește sinestezie. Psihicul e plictisit de obiecte.
Așa că are o viață interioară foarte bogată.
Îl invidiez mai presus de orice.
Îți va da o lecție.
- Niels? Hai să mâncăm. - Bine.
Cândva credeam că trăim în propriul univers guvernat de mecanica newtoniană.
Cauză și efect.
Newton era elegant, da, dar anumite principii au apărut
și au schimbat totul.
Electronul poate fi două lucruri diferite în două locuri diferite,
în același timp, așa încât cauză și efect e...e ridicol.
Nu se poate prezice, cu oarecare siguranță,
ce va urma să se întâmple.
Vorbește-mi de particula divină.
Când a fost creat universul...
Mulțumesc.
Era o cantitate egală de materie și de antimaterie
și ar fi trebuit să se anihileze reciproc, lăsând doar un spațiu gol.
Asta nu explică cum are universul atâta masă.
Nu există explicație de ce suntem aici, în sensul fizic.
Decât, decât dacă există
o particulă specială, misterioasă,
care de fapt dă masă... tuturor lucrurilor.
Într-un anumit sens, aceste particule trebuie să existe,
dar nu le-am văzut niciodată.
E ca dragostea. Știi că există,
o poți simți, dar n-am văzut-o niciodată.
Ce se întâmplă mâine?
Vom recrea condițiile existente la o zecime de secundă după Big Bang.
Protonii se vor ciocni la viteza luminii.
Quarcurile și gluonii lor vor elibera destulă energie pentru a crea
particula boson a lui Higgs, particula divină.
Este instabilă și fragilă.
Va dura mai puțin de o milionime de miliardime
de miliardime, de secundă...
dacă va fi cazul.
Dar o vom vedea pentru prima oară în istorie.
Întrebări?
Da. Femeia care ne servește, e indiană...
e îmbrăcată în alb, e îndurerată. De ce?
Se numește Prabha și soțul ei a murit, acolo jos.
- Au fost multe accidente. - A fost inginer și a făcut o greșeală.
- Au fost multe greșeli. - Multe? În comparație cu ce?
- A fost prins. - Țintuit sub ceva mai mare decât el.
- I-a sfărâmat cutia toracică. - Da. I-a frânt inima.
A fost vina lui nenorocită.
- Vina lui? - Poți paria,
pentru că singurele erori, sunt cele umane.
Facem alegerile greșite. Din nefericire nu avem timp să le regretăm.
Spre deosebire de soția mea prea singuratică.
A făcut niște alegeri greșite cu mult timp în urmă.
Te rog...
De asta ești aici. Nu-i așa?
Lasă-mă să ghicesc. O caută cineva.
Poate că sunt doar eu.
Care-i cel mai rău lucru ce se poate întâmpla tehnologiei de câteva miliarde
dacă are loc vreo eroare umană aici în Mexic?
- O gaură neagră. - Ce anume?
O gaură neagră.
Teoretic, ciocnirea cu atât de multă energie
ar putea crea o gaură neagră ce poate înghiți pământul
sau, poate crea ciudățenii ce pot iniția fuziunea
și să transforme planeta într-un bulgăre mic de materie.
N-avem de ce ne teme.
Ai ajuns aici în penultimul moment.
Căutarea spirituală finală.
Pentru că Dumnezeu e Vrăjitorul din Oz.
El e cel din spatele cortinei.
Și mâine...eu voi fi în spatele cortinei.
Ar trebui să-mi strâng lucrurile și să plec
ca o mică bilă de rahat în poziție prenatală, pentru că...
în ceea ce o privește pe ea,
ea e inconsecventă în comparație cu ce se va întâmpla mâine când vei apăsa butonul.
Ideea e că ești un nemernic nesemnificativ.
Venirea ta aici, căutând să tulburi rahatul în legătură cu mine
e o încurcătură cosmică.
Tu ai încurcat-o. Tu ești cel cu spectacolul de magie.
Cel ce nu poate trăi fără să știe cum s-a făcut trucul.
Tot ce o să faci e să ne ruinezi pe restul.
Cred că voi doi trebuie să plecați.
Faceți ce aveți de făcut.
Vorbiți...faceți amor, nu contează.
Mâine la 7 dimineața voi fi pe scenă
alături de Dumnezeu...
privind direct la ce va apare pe țeavă.
Ce crezi că se va întâmpla mâine dimineață la 7:00?
Sunt câteva variabile ascunse, așa încât e greu de prezis rezultatul.
Dar cred că într-un fel sau altul, mâine la 7:00,
Simon Kestral va fi aproape de Dumnezeu.
Geck a plecat acasă și Kestral a coborât la accelerator
să facă orice dracului are de făcut, cu 8 ore înainte de spectacol.
Julie și cu mine...
am plecat la plimbare.
Chiar ai venit aici pentru mine?
Da...da.
- Eu sunt ceea ce cauți? - Da.
De unde știi?
Ești exact ceea ce caut.
De unde știu că nu ești ca ceilalți bărbați pe care i-am cunoscut?
Te uiți la mine pentru că vrei să mă vezi.
Trebuie să încetez să mă definesc ca având mulți bărbați care mă văd.
- Ai complexul tatălui, așa-i? - Da.
- Mă dezbrac pentru el, dacă te interesează. - E soțul tău.
Știi, e cam același lucru. Pentru el nu-s decât o metaforă.
Ca un trofeu sau un simbol pe care îl caută, mereu caută ceva.
Ce?
Știi...știi...interiorul.
Stăm deasupra lui. Chiar acum.
Acceleratorul.
Aici se ciocnesc particulele. E nebun.
O să-i explodeze totul în față.
Știi...e o problemă mare aici.
Sărută-mă.
Nu. Nu încă. Ascultă. El e aici.
- Cine? - Anton The Pro e aici. Protopov.
- Ce? - Doamne...Bine, ascultă.
Te pot ajuta.
Dar trebuie să fii cinstită. A fost întâmplător?
Ai făcut-o pentru că erai singură? I-ai scris pentru că scriai la ziar
despre un boxeur ce urma să-și petreacă restul vieții la închisoare?
Poate valora câteva milioane de dolari.
Stai, nu știu despre ce vorbești.
30 de milioane de dolari înseamnă viața în stil mare cu care te-ai obișnuit.
Oprește-te, mă zăpăcești.
De unde ai asta?
Le-am îngropat, toate astea.
Le-ai îngropat?
Pozele mele, toate lucrurile din trecut, sunt chiar aici.
Ascultă, nu are sens ce spui. De ce ai acest complex?
De ce Geck?
Nu, nu nega.
L-am văzut, a fost înregistrat la cafenea.
De ce l-ai folosit pe Niels Geck să ridice poșta și să-ți trimită scrisorile?
Ce scrisori?
Lasă-mă să văd. Cine e Lexie Persimmon?
Iisuse.
- Lexie! - Rahat!
- Ce dracu e asta? - Chiar nu știi?
- Haide. Trebuie să fugi. - Încotro?
Acolo. Fugi acolo. Acum!
Anton, stai! Ascultă-mă! Nu e ea. Ea nu e Lexie Persimmon!
Nu mă poți opri. Vrei să ne batem, durule? Împușcă-mă.
Nu pot. Ești clientul meu.
Lexie!
Ce clișeu. Haide.
E deschisă.
Ce dracu se întâmplă?
- Unde suntem? - E casa lui Niels.
A lui Geck? Stai puțin. Cine știe
că ai dansat la Minkowski? Cine ar avea poza ta?
- El ar avea-o. - Geck a fost la un club de striptis?
Da. El l-a adus într-o noapte pe soțul meu. Niels ne-a făcut cunoștință.
Rahat!
Lexie!
Cine e ăsta?
Un tip care crede că ești femeia visurilor sale.
Ce?
- Bine, să mergem. - Lexie!
Niels?
Lex Parsimoniae? Ce înseamnă asta?
Este expresia latină pentru un concept filozofic,
cunoscut ca lama lui Occam.
Într-o limbă pe care Poley o poate înțelege,
înseamnă... "Toate lucrurile sunt egale."
Soluția cea mai simplă, e cea mai bună.
În cazul ăsta înseamnă, că un fizician singuratic
a început o relație sexuală de 5 ani prin corespondență
cu un criminal condamnat pe viață la închisoare.
Era...sigur, perfect.
Asasinul primește dragostea și fizicianul primește tratamentul
femeii care se consideră a fi.
Noaptea, în intimitatea casei sale,
lovește ascuns, fără teamă de a fi descoperit.
Asta înseamnă că Niels Geck
e Lex Parsimoniae.
Lexie Persimmon.
- Tu ai scris scrisorile, da? - Ce scrisori?
- Le-ai...le-ai citi? - Da.
Nu înțeleg.
Dumnezeule... Știai că vine după tine.
Trebuia să știi. În ultima sa scrisoare, trebuie să-ți fi spus că iese, da?
Da. Bineînțeles că am calculat posibilitatea
și mi-am dat seama că va veni după mine.
Stai puțin. Ce?
Am făcut ceva greșit?
Unde-s diamantele?
Lexie!
Vino aici, vino aici. Să nu faci gălăgie.
Bine, Anton! Destul!
Bună Anton.
Niels Geck a calculat probabilitatea ca Anton Protopov să-l găsească.
Lexie?
Pe baza rezultatelor sale și-a cumpărat o armă.
- Nu semeni cu tine. - Ba da.
Nu ești Lexie a mea. Ești bărbat.
Sunt amândoi în același timp.
Te rog...pune arma jos...te rog.
- Mă poți iubi. - Ce? Nu! Unde e ea?
- Sunt aici. - Nu!
- Sunt aici. - Așteaptă!
Nu! Oprește-te!
Te iubesc.
Aruncă arma!
Asta-i tot ce-mi amintesc.
Până mi-am revenit și am putut să văd ceva și ați apărut voi.
Nu știu cine e în viață sau mort.
Tot ce vreau...tot ce trebuie să știu,
e dacă Julia e bine. Asta e tot.
Bravo.
Încă un lucru.
Cine a fost. Cine a spart petrecerea.
Asta...asta e simplu.
Tipul care îl urmărea pe Anton și apoi mi-a spus mie,
tipul umbla cu un Lincoln Town. Îl pot descrie.
Unul e un sociopat nenorocit,
care nu și-a terminat școala primară pentru că nu i-a plăcut.
Celălalt este un familist ruinat
care n-a realizat nimic în viață.
Al treilea tip,
poartă pantofi maro și un costum negru
pentru că nu poate face deosebirea între bine și rău.
Cum dracu poți să-l descrii dacă nu l-ai văzut?
Ai dreptate, Poley, dar știi ceva?
Nu trebuia să-l văd ca să recunosc loțiunea nenorocită al lui Frizer.
Nimeni nu a știut mai bine povestea lui Anton The Pro Protopov
mai bine ca voi, băieți.
Vedeți voi...
lucrați de atâta timp la omucideri și crimă organizată,
dar nu sunteți mai buni decât băieții răi.
- Băieții răi! - Băieții răi.
Știți, Anton a avut dreptate.
A fost scos din închisoare de către Mafie
pe baza unei mărturii complete a unui triplu ratat,
ca să-i poată conduce la cele 30 de milioane cât valorează prostia lui Faddeev.
Și voi băieți, voi băieți, ori lucrați pentru Mafie,
ori furați banii ăia pentru voi.
Dar voi ați fost, băieți, tot timpul.
Tot timpul.
E amuzant.
Lui Anton nu-i pasă de diamante.
La sfatul meu, le-a ascuns.
Poley...bine.
- Ridică-te. - Ridică-l, Poley.
- Ridică-l tu. - Nu mai avem timp.
Ridicați-l.
Ăsta e finalul nenorocit. Nu știe unde sunt diamantele.
Poley l-a ucis pe celălalt.
- Taci dracu. - Du-te dracu, Poley!
Ce ai spus?
Cine dracu a dat-o în bară aici?
- Ce dracu facem aici? - Stați, stați, stați.
Cine l-a ucis pe Puss?
- Clientul tău. - De ce?
Te-a urmat în așa numita ta anchetă.
Nu i-a plăcut personalitatea afro-americană.
Cum rămâne cu Zooey Wigner? Anton n-avea de unde să știe unde locuiește.
Voi...nemernicilor.
Voi m-ați urmărit la centrul medical.
Eu am plecat, voi ați intrat, ați fluturat insignele
ați aflat pe cine am vizitat și apoi,
apoi, apoi Poley...Poley a urmărit-o acasă
încercând să obțină informații și și-a pierdut cumpătul.
N-ai făcut asta.
- Ba da. - Rahat...
Oricum, nu puteți curăța mizeria asta.
Sunt prea multe fundături. E mizerie, mizerie.
Are dreptate. Îl avem, dar nu-l putem aresta.
A fost o idee proastă. Și tu...tu!
Ești un sociopat nenorocit!
O să-ți pară amarnic de rău dacă te atingi de mine, rahatule.
- O să-mi pară rău? - Ce?
Ce?
Oprește-i Frizer, înainte de a ucide din nou.
- Nu am ucis pe nimeni. - Încă nu.
Bine...uite cum o să fie.
Anton a ieșit din pușcărie și s-a asociat cu tine,
ca să-și găsească corespondenta care avea nenorocitele de diamante.
Tipic pentru tine, ai ales calea morții și a distrugerii.
Acum e dimineață și în orice moment, cineva va găsi
un paznic înalt, cu gâtul rupt, acasă la Kestral.
Geck nu apare la muncă și vor veni să-l caute.
Vor găsit câteva urme de-ale tale, toată lumea moartă
într-o adevărată baie de sânge.
- Ce...ce-i asta? - Arma pe care a adus-o Anton.
Cea pe care vor găsi amprentele tale, lângă cadavre.
- Nu poți...nu poți folosi asta. - E neînregistrată.
Vezi...îmi place loțiunea mea.
Îmi place culoarea pantofilor mei și îmi place că...
la finalul zilei, te-am înfrânt, Cruz.
S-ar putea să nu găsesc diamantele, dar tu ești răsplata eforturilor mele.
Poley va folosi pistolul de 22 al lui Geck s-o ucidă pe prietena ta.
- Stai puțin. Ce? - Da, a fost aici tot timpul, istețule.
Imaginează-ți ce i se va întâmpla.
Stai. Nu, nu. Nu!
Skeres! Ai o idee mai bună?
Vrei să mărturisești în fața partenerilor și să mergi la închisoare?
Nu cred că partenerilor tăi le-ar plăcea.
Rahat...
- Știu unde sunt diamantele. - Nu le spune. Ne vor ucide oricum.
- Unde sunt? - Propune-mi un târg.
- Nu. - Atunci du-te dracului.
Bine...
Bine, bine, bine. Știu unde sunt.
Știu unde sunt, dar nu văd.
Și Julie știe, dar nu știe că știe.
Cu ajutorul meu vă poate conduce direct la ele.
Dacă o omori, nimeni nu-ți va putea arăta unde le-a îngropat Geck.
E decizia ta, omule, e decizia ta. E decizia ta.
Deschide portbagajul! Poley!
Dacă ții motorul pornit, poate poți băga puțin aer aici.
Dr Geck nu răspunde la telefon.
Du-te la Geck. Adu-l.
- Detectorul e pornit? - Toate sistemele sunt în regulă, dle.
Tic tac...
Sapă.
A ce dracu arăt?
Ești un ticălos, Frizer.
Un mare ticălos.
Dacă ar fi un concurs pentru cel mai mare ticălos din lume,
- ai ieși al doilea. - Da? De ce nu primul?
Pentru că ești un ticălos.
Cinci ani până la pensie.
La dracu!
- Am ajuns aici. - Cui îi pasă? Continuă să sapi.
Mie îmi pasă, nemernicule.
Poate că ar trebui să stau un minut să mă gândesc că metafizica e foarte rea.
Proastă decizie.
Da...ai găsit un moment grozav pentru asta.
- Am știut dracului. - Acum!
Nu mă ajută, știi?
Haide, la dracu! Tu m-ai băgat în asta.
Ce zici de 30 de milioane de dolari, băiete?
La dracu!
Ia-i arma, ia-i arma!
Ce dracu e asta?
Ce dracu e aia?
Ce face?
Rahat!
Stai jos!
La dracu!
- Ești bine? - Nu. Am scăpat arma.
Hai să vedem din ce suntem făcuți.
La dracu!
Doamne!
Rahat!
- Viteză maximă! - Nu pot, nu pot!
- Nu putem merge mai repede? - Drăcia dracului!
La naiba!
Vine direct după noi.
Cristoase...
Ești bine?
Dă-o dracului.
Deci, ai fost orb, tot timpul?
Nu ți-a venit să lovești totul și să vezi ce iese?
Majoritatea timpului, da. Mai mult sau mai puțin.
Adică, mecanica newtoniană e din secolul șaptesprezece.
Cauza și efectul sunt născociri.
Realitatea, adică realitatea este o funcție sinusoidală.
E vorba numai de probabilitate, nimic nu e sigur.
Adică, ai rezolvat totul.
Ai fata și eu am un gecko.
Și diamante în valoare de 30 de milioane.
Ar trebui într-adevăr să le dăm înapoi. Știți...
În Angola, sau Liberia
sau Coasta de Fildeș sau în Republica Congo.
Sau așa ceva.
Nu știu.
Dar Doamne, iubesc cu adevărat mașina asta.
Traducerea: BlackAmber-Dorula/SubTeam www.subtitrari-team.ro